SMRT NA SAHRANI
Kalifornija PREMINULI
HAMBURGERI AUTO-RESTORAN
AUTO PERIONICA
Želiš li da ga vidiš pre nego što, znaš već...
Da.
Brajane? Ko je to?
Ja sam se isto pitao kad je umro moj otac.
Upitao sam se: "Ko je taj čovek?"
Ne, ne, Brajane. Ko je to u kovčegu?
Jer to nije moj otac. - Jesi li siguran?
Pitaš me jesam li siguran kako izgleda moj otac?
Ne, ljudi greše kad tuguju, Erone.
Čoveče, pogledaj to prokleto telo!
Sranje!
To je Džeki Čen! - Dobro, slušaj...
Daj, Brajane. Znaš kako mi izgleda otac.
Danas vlada velika zbrka.
Takvo nešto se gotovo nikad ne događa.
Gotovo nikad ne događa? - To sam glasno izgovorio?
Ovo nije Burger King. Ne možeš da se zbuniš kod narudžbine.
Molim te, smiri se. Mislim da znam gde je.
Misliš?
Ako mi za sat vremena otac ne bude u ovom kovčegu, ti ćeš na njegovo mesto.
Jasno? - Bez brige. Dovešću ga natrag.
Obećavam ti. Može biti na jednom od dva mesta. Mislim da je na drugom.
Slušajte, momci! Pospremimo ovo. Zatvorite kovčeg.
Idemo, idemo odavde.
Čekajte, pre nego što krenemo... Jesam li ti dao ključeve?
Ne. U autu su. Ostavio sam ključeve u autu.
Idemo, momci. Mislim da je upaljen.
Ako si tako živčan što si ovde, zašto si uopšte došao?
Znaš zašto. - Mrzim pogrebe.
Sve se vrti oko smrti, smrti, smrti.
Pogrebi nisu smišljeni zato da bi se nekom sviđali, Normane.
Valjda.
Kad meni dođe vreme, ne želim klasični pogreb, znaš.
Želim proslavu svoga života.
Kao Ena Nikol Smit, Ričard Nikson, neko važan i moćan.
Želim da moj bude najžalosniji dan.
Da dođe do kraha na berzi, da se zatvore fabrike,
da devojke plaču na ulicama.
Sve u tom stilu. Dobro bi došla i pomračina.
Ma daj! - Šta je?
Još pušiš nakon svih onih upozorenja?
Ne, Normane, prestani! Pre si i ti pušio.
Pre smo zajedno pušili.
Nekada sam i pišao u gaće pa sam prestao.
Imam dosta svojih problema da bih se još brinuo zbog tvoga pušenja.
Hajde, Normane. Kakvih ti to problema imaš?
Rekao sam ti! Osip! - Moraš da koristiš kondome, dedice.
Na ruci, stari. - Ipak moraš koristiš kondome, Normane.
To ti je prva linija odbrane.
To sranje nije normalno. Pogledaj!
Do đavola! Čoveče, to nije osip. - Šta misliš, šta je?
Ne znam, ali jako je mrljavo.
Mrljavo? Mrzim mrljavo. Gotov sam, umreću!
Ne. - A tako sam mlad!
Doneli su pogrešno telo.
Dušo, jesi li me čula? Doneli su pogrešno telo.
Bože! Znaju li gde je?
Misle da znaju.
Rekla sam ti da ne ideš Maršalovima,
ali ne, ti si hteo da sve ostane u kvartu.
Nemoj pogoršavati stvar, bar ne danas. Imam previše briga.
Tata je zahtevao da pogreb bude kod kuće, pa sad ne mogu pobeći od toga.
Smrt je svuda.
Dušo, ne. Ne, nije.
Mama stalno plače.
Rajan nije pomogo. - On nikad ne pomaže.
Osim toga, brinem se zbog nadgrobnog govora.
Sigurna sam da će to biti najbolji govor koji je iko ikad čuo.
Nije važno.
Svi će da misle: "Zašto Rajan ne drži govor?"
"Pomeri se i pusti pisca da kaže koju reč".
Čak ću i ja tako da mislim.
Zašto to onda ne prepustiš njemu?
Znači, sad i ti želiš da Rajan održi govor?
Ne. Samo kažem...
Samo kažeš kako želiš da čuješ Rajanov govor.
Ne. Ti si najstariji, pa...
Znači, trebam da ga održim samo zato što sam star.
Erone, daj smiri se!
Mislim da si jednako dobar pisac kao tvoj brat.
Samo moraš da dopustiš nekom da pročita tvoju knjigu.
Još nije gotova.
Dobro. Ali ne zaboravi, iduće nedelje kupujemo onu kuću.
Znam. - Hoću reći, volim tvoju mamu,
ali tako želim da se odselim.
Znam, dušo, samo moramo da izdržimo današnji dan, dobro?
Tačno.
Znam da ti je teško.
Ali danas mi je poslednji dan ciklusa.
A imam 37 godina, pa bismo trebali da pokušamo,
znaš, moramo to da uradimo danas bar jedanput, dobro?
Dušo. - Da?
Moraćeš da prebaciš taj svoj ciklus na sporiji program, bar za sada.
Možemo li bar prvo da nađemo telo?
Jesi li dobro? - Da, svakako.
Dobro, malo sam... Živčan.
Zašto, zato što ćeš opet da vidiš moga oca?
Mislim da me nikad pre niko nije tako otvoreno mrzeo.
Čak ni moji sedmaci nisu tako okrutni.
Mislim da će danas biti zaokupljeniji smrću svoga brata nego...
Dušo. - Izvini, dušo. Promet.
Dobro. Kad mu kažem da ćemo da se venčamo,
moraće da te prihvati. Ja...
Isuse! Jesi li dobro? - Bože!
Seronjo! - Jebi se, gaduro!
Da, samo mi pokazuj prst! Zar ne vidiš da je gužva?
Ako iskopaš oko, tvoj će otac da me ubije.
Oskare, dušo. - Da.
Pogledaj me. - Dobro.
Smiri se. Dobro? - Dobro.
Sve je u redu. Dobro? Diši.
Dobro.
Bolje? - Bolje.
Dobro. Sve je u redu.
Jebi se!
Videćete da je sve u savršenom redu.
Sad odjednom glumiš profesionalca.
Imaš ključeve? Imaš svoj Blekberi?
Kad ga jednom pokopamo, nećemo da ga iskopamo
samo zato da možete da tvitate.
Slušaj, trudim se, dobro?
Kako ti je majka, Erone?
Dobro. Odličnog je zdravlja.
Nemamo više posla za tebe. - Dobro.
A tvoj stric Rasel? Nije baš bio dobrog zdravlja.
Kako je on? - 'Đenja.
Dobro, samo pitam. Razgovaramo, to je sve.
Tu sam ako ti zatrebam. Hvala na svemu.
Mišel, dođi. - Zdravo, Brajane.
Ne moraš da dođeš.
Samo kažem kako svi znaju da je Pukovnik ukrao taj recept
za pečenu piletinu od roba po imenu Džubalaj.
Priznajem da je smislio salatu od zelja s majonezom, ali to je sve.
Hej, ortak! Kako si?
Treba mi usluga. Trebao bi da odem po strica Rasela.
Da, znam da je gnjavaža, ali ti si najbliži.
Do đavola! Uvek je loše raspoložen. - Samo reci da hoćeš. Učinićemo to.
Ako je stalno takav, onda nije raspoloženje nego njegova ličnost. Možeš to da uradiš?
Dobro, hoću.
Hej, mama. Kako si?
Hteli smo da napravimo još toliko toga.
Putovati. Nameravali smo da idemo u Australiju i Kinu.
On je želeo u Tajland.
Ma daj, mama, ti nikad ne bi letela 25 sati.
Nije stvar u tomu. Ne osećam se dobro.
Ko zna koliko ću da poživim bez njega?
Možda bi sve bilo drukčije da imam unuče
koje bi me razvedrilo, ali...
Šta se može? - Sintija, radimo na tome.
Znam šta pokušavaš, Mišel, svaki božji sat, danju i noću.
Ali nema rezultata, zar ne?
Gde je Rajan? Jesi li razgovarao s njim? - Uskoro bi trebao da stigne.
Bilo bi mi bolje samo da mu vidim lice.
Toliko mi nedostaje. Moje detence.
Želiš li da ja nešto uradim?
Mogla bi da makneš ruku s leša moga muža.
Napravila si mrlju.
Pokazuje li nam ona to prst? Ili samo maše?
Baš lepo, dame! Hvala!
Eno ga. - Šta?
Dobro je. - Treba li mu pomoć?
Samo je mrzovoljan.
Moraš da znaš s njim.
Izgleda simpatično.
Zdravo, striče Rasel! - Zdravo, striče Rasel!
Sećaš me se? Ja sam Norman.
Došao sam po tebe da te odvezem na pogreb.
Gde si tako dugo, debeli gade? Još malo, pa bih i ja umro!
Sranje, sva sreća da ti znaš s njim.
Hoćeš da sediš do vozača?
Prestani s tom igrom, dobro?
...Evo ti ovaj projekat u guzicu.
Slušaj. - Da, tablete, imam ih.
Ovde su. - Dobro. Mogu da dođem po njih?
Moram na pogreb. Sranje! - Svejedno. Čoveče, doći ću tamo.
Jebote! - Jesi li ih probao?
Ne, ne, neću da ih probam. Ja sam ih napravio.
Ali dobre su, zar ne? Dobre su?
Moram da idem. Nikad se ne drogiraj ličnim zalihama.
Stari, ovo će ti biti fantastično, garantujem ti.
Uživaćeš. Dobro, moram da idem. Ćao.
Uvek otvaraš vrata polu go?
Hajde, Džef, zakasnićemo.
Samo moram da navučem pantalone.
Osim toga, ovo je moja kuća, pa... Čoveče, jesi li dobro?
Dobro je. Samo šizi. - Je li dobro?
Zamalo nas je udario auto, vikala sam. - Tip je iskočio ispred nas u našu traku.
Nisam ga video. - Da, baš tako.
Žao mi je, dušo, ja... - Ne, dušo, sve je u redu. Dobro?
Baš ste čudni. Šta misliš?
Da, ne? - Ne.
Molim te, navuci pantalone. - Dobro.
Moraju da budu crne, Džefri!
Dobro, mama.
Tako sam gladna. - Bože, tako mi lupa srce.
Ne znam šta mi je.
Evo. Uzmi ovu tabletu. Smiriće te. Džef neće da ima ništa protiv.
Kako to misliš, uzmi jednu? Šta je to?
Valijum. Pre sam ga stalno uzimala. Od njega ćeš da se osećaš bolje, veruj mi.
Valijum, sigurna si? - Da.
Da. - Znaš, ne bih smeo da uzimam
tuđe lekove, zar ne?
Ne, nema problema. - Moram da vozim i...
Dušo, ja ću da vozim. Važi? Otvori usta. Tako. Uzmi...
Obavimo to.
Moji ključevi. - Džef, ideš u patikama?
Crne su, Ilejn. - Ali su patike, Džef.
Hoće li on da bude manje mrtav ako ne budem u patikama?
Nema veze. Idemo. Mogu li samo... - Ne, ja ću.
Dobro.
Hajde, Džef! - Evo me! Evo me!
Čekamo. - o baksuz!
Još ne mogu da verujem da ga nema.
Ne možeš da razumeš smrt sve dok ne stvoriš život.
Hej, mama. - Rajane, detence moje!
Hej.
Mama, znam da ti je ovo teško, ali sve će biti u redu,
prebrodićemo to.
Rajane, ti uvek znaš da nađeš pravu reč, uvek!
Da ljudi umiru svake nedelje, stalno bismo te viđali.
Hej, veliki brate. Kako si? - Držim se.
Kakav je bio let, Rajane? - U redu.
Ali kupio sam kartu za sedište do mene. Nemam više živaca za bezvezne razgovore.
I dok sedim u prvoj klasi, kroz nju vode sve ljude bez love.
A nekoliko me njih strelja očima jer grickam tople bademe.
A ja si mislim: "Odvuci svoju dekintiranu guzicu bez badema u rep aviona".
Osim toga, bile su velike turbulencije,
ali to vam je ono kod letenja prvom klasom.
Ma koliko platio, ako avion padne, ipak pogineš.
Umirem! Umirem! - Ja ću se pobrinuti za nju.
Molim te. - Umirem!
Uvek znaš da nađeš pravu reč.
Pogrešio sam.
Hej. Volim kad ti dođeš na porodične skupove, čoveče.
Jer se tata iskali na tebi.
Džef. - Šalim se. Oskare.
Je li ti dobro?
Je li ovde malopre bio pas?
Molim? - Šta je?
Kao dalmatinac ili šnaucer?
Dušo, o čemu govoriš? - Ne znam.
Žalosno je da se porodica okupi tek kad neko umre.
Bilo mi je teško da vidim oca takvog. Ali sad je na boljem mestu, zar ne?
Dugo je bolovao. - Otkad je bolje biti mrtav nego bolestan?
Znaš šta želim da kažem. Zato ne volim da se zbližavam s ljudima.
Previše osećaja. - Valjda zato nikad ne zoveš.
Neke se porodice stalno viđaju, a druge samo na pogrebima.
Mi smo takvi.
Slušaj, znam da nije dobar trenutak, ali treba mi onaj novac.
Sranje. - Delimo troškove, zar ne?
U redu. Ali trenutno ga nemam.
Kako to misliš, trenutno ga nemaš?
Kupio si kartu u prvoj klasi za svoju četkicu za zube.
Nemam gotovine. Istina.
Puno sam izgubio kad je došlo do kraha berze.
Zato ćemo, ako se slažeš, o tome da razgovaramo posle.
Ne, ne, ne, ne, razgovarajmo sada! - Hej, molim te!
Tugujem.
Pogledaj sve ove automobile.
Na pogrebe moraš da dođeš rano.
Hajde. Nemamo gde da parkiramo.
Šta? Ima jedno mesto tamo. Brzo! - To je preblizu ugla.
Nije. Možeš da se uguraš tamo. Hajde! - Danas mi ne treba kazna.
Neće te kazniti. Daj samo...
Izgubićeš ga. Uzmi ga!
Normane! Ma daj! Evo ti sad, vidiš?
Ilejn! Ja sam hteo tu da parkiram.
Žao mi je, Normane. Ti si deo porodice?
Nisam, ali sam poput porodice. - Dušo, to ne postoji.
Ilejn. - Bože!
Hej. - Šta ti radiš ovde?
Pozvao me tvoj otac.
Mislio sam da ti treba rame za plakanje.
Daj, molim te! Hajde. Oskare. - Ko je to?
On... Hajde, dušo. Tu smo.
Je li ti dobro? - Hajde!
Jesmo li stigli?
Jesmo. - Do đavola. Imam strica Rasela.
Kako sam mogo da ga zaboravim?
Pitao sam šta se događa. Koji se đavo događa?
Kog đavola ovaj tip radi?
Ovde je jako zeleno, zar ne? Tako je zeleno.
Kao, Bože, ajme, tako je... Kao da sam u limunu.
Oskare? - Da?
Pogledaj me. - Dobro.
Ćao. Je li ti dobro?
Da, zašto?
Sve te priče o psima i zelenilu.
Šta se događa?
O čemu govoriš? Dobro mi je. Nikad nisam bio zeleniji.
Džef, pogledaj ovo.
Ćao. - Šta je Oskaru?
Ne znam. - Samo se vi igrajte.
Bože. To je zbog Valijuma.
Valijuma? - Ja sam u bendu.
Dala sam mu tvoj Valijum.
Verovatno nije naviknut na njega.
Da, shvatam. - Znam da ste gledali.
Kuda ide?
Oskare! - Sranje!
Ideš u pogrešnom smeru, tupane! - To boli!
Stani, Normane! - Molim?
Stani! Izlazim. Moram da razgovaram s njom.
Moram da razgovaram s Ilejn. Stani!
A stric Rasel?
Treba mi tvoja pomoć. - Gde smo?
Zakasnićemo, debeli! - Do đavola!
Striče Rasel, udario si me po osipu.
Moraš da prestaneš sa tim, striče, inače si ti sledeći u kovčegu.
Hej, kako si? Dobro. - Hvala.
Ko su ovi ljudi? Pola ih ne poznajem.
To ti je rodbina. Ne prepoznaješ ih sa prošlog pogreba?
Sa koje je on strane porodice?
Verovatno tatin prijatelj sa posla.
Pogreb izgleda dobro. Dobro si to uradio.
Ne, mi smo to dobro uradili.
Hoćeš da kažeš da ja moram da platim celi pogreb?
Kažem da moraš da platiš sve za sada.
Samo nekoliko meseci, dok ne dobijem sledeći predujam.
Šta sam ja, banka?
Dođavola, čoveče! Kog đavola? Isuse Hriste!
Zdravo, momci. Kako ste?
Prilično dobro.
Moramo da pričekam da dođe još nekoliko ljudi pa možemo da počnemo.
Poznajete mog brata, Rajana?
Pisca? Čoveče!
Moram da ti nešto kažem,
ugurao sam danas ovaj pogreb jer sam zaista hteo da te upoznam.
Upravo sam pročitao Maminu tajnu.
Ali to će da bude naša mala tajna
jer ne bih smeo da čitam takve stvari, znaš?
Dobro. Bog će vam sigurno oprostiti.
Jedva čekam da čujem tvoj govor. - Zapravo ja držim govor.
Mislio sam... - Eron je najstariji, strogo uzevši.
Zaista?
Kako je moja mala Sintija? - O, Dankane.
Pogledaj se.
Pokušavam da ostanem pribrana.
Bio je dobar muž i divan otac dvojice zdravih, snažnih mladića.
Zašto njih dvojica ne žele da imaju dece,
Meni ne ide u glavu. - Sintija.
Da ti donesem kafe?
Kafa može puno toga, Mišel, ali ne može da oživi mrtve.
Čaja?
Hej, Rajane. - Da.
Moram da pripremim govor. Možeš li da pripaziš na strica Rasela?
Pogledaj Martinu. Čoveče, odrasla devojka.
Ma daj, čoveče. Mala Martina? Ona je na kraju srednje škole.
Da, možda je ona na kraju srednje, ali ta je guzica na fakultetu.
Uglavnom... - Idem da je pitam kako je.
Kao dobar komšija.
Da, samo daj.
Pitaj je da li želi sok ili nešto. - Čoveče!
Moj je otac bio izuzetan čovek.
"Rođen je 19"... - 1938.
Zdravo, Erone.
Ćao. Kako je?
Tako mi je žao zbog tvog oca. Često je pričao o tebi.
Je li me kad spominjao? Izvini. Frenk.
Nije.
Dušo. Možeš li da dođeš malo?
Samo tren. Moram da idem, Frenk.
Ali hvala što si došao.
Pažljivo s mojim stvarima! Nemoj da oštetiš točkove.
Daj požuri! Kasnimo!
Slušaj, još moramo da završimo onu stvar, sećaš se?
Ma daj, dušo. Sad nisam raspoložen.
Nemam na sebi gaćice.
Hej, umro mi je otac. Navuci gaćice. - Pokušavam da ti pomognem.
Molim te, dušo, stvarno želim dete, zato hajde.
Imamo pet minuta. - Hej, hej, hej, hej, hej.
Šta je? - Nemoj... Nemoj... Nemoj da buljiš.
Dole je neki tip... Ne gledaj, ne gledaj.
...U crnoj kožnoj jakni koji me stalno posmatra.
Dobro, vidim ga. Šta je?
Nemoj da gledaš, nemoj da gledaš. - Ne gledam.
Je li ti poznat?
Nije, ali sigurno je prijatelj tvog oca.
Moram da idem da pogledam jelo.
Hej! Navuci gaćice pre nego što diraš hranu.
Velike.
Pogledaj! Pogledaj. - Ali sad je na boljem mestu.
Nije li lep? I peva.
Da. Tačno. - Vidimo se unutra.
Tačno. - To su Bi Džis.
Zvuče divno. Ilejn. - Hvala što ste došli.
Zdravo, unutra, da. Šta je? - Slušaj, slušaj, slušaj, slušaj.
Moram da ti nešto kažem, može? - Može.
Ali odmah te upozoravam da neće da ti bude drago.
Erone.
Striče Dankane. - Kako stojimo sa vremenom?
Čim stigne Rasel, možemo da krenemo.
Dobro. Kakve su to gluposti da Rajan neće da kaže koju reč?
Ponudio sam se da održim govor, ali Eron je najstariji.
Siguran sam da će da bude nešto posebno.
Prava šteta.
Hoću da kažem, ti ćeš to dobro da izvedeš, Erone, ali Rajan je pisac u porodici.
Znaš, i ja sam pisac.
Svi mi pišemo čekove. Tvoj je brat autor.
Izvinjavam se.
Striče Dankane, moram nešto da te pitam.
Dobro. - Martina.
Mala Martina?
Ona nam nije rod, zar ne?
Ne. Ne, ne, ne. Samo prijateljica porodice.
Dobro, dobro.
Kako to misliš, nije Valijum? - Baš zanimljivo.
Ono za šta si ti mislila da je Valijum zapravo nije Valijum.
Ajme! - Nego šta, Džef?
Halucinogena droga.
Meskalin, LSD, Special K. - Molim?
U bočici za tablete.
Bože! To nije smešno. - Ne, nije, uopšte nije smešno.
Pogledaj ga. Pogledaj ga. - Bože!
Totalno je drogiran. - Šta...
Čovek je očito drogiran.
Zašto to držiš u kući?
Studiram farmaciju, Lejni.
A pre svega, ko dođe u tuđi stan
i počne da se kljuka tabletama?
Mislila sam da je Valijum. - Očito.
Šta da uradim? Da mu kažem?
Ne, ne, ne. Samo bi se uspaničio.
Dobro. Dobro. - Znaš, sve će da bude u redu. Dobro.
Nemoj da mu dopustiš da predugo razgovara sa jednom osobom.
Dobro, dobro. - Ili grmom.
Trenutno je u grmu.
Sve u redu, Oskare? Dušo. Vrati se. Kuda ideš?
Džefri, pomogni mi.
Oskare. Oskare.
O, čoveče!
Upomoć! Moje prepone!
Još malo pa će da bude i tvoja glava. Požuri, zakasnićemo na pogreb.
Mošnice će da mi izgledaju poput stare torbe
sa dve kugle za kuglanje kad se popnem sa tobom uz ovo brdo.
Takav ti je mozak.
Jebi ga!
Hej.
Oskare. Oskare.
Tata, ćao.
Kako si?
Nisam loše, s obzirom na to da smo na sahrani moga brata.
Da, da, jesmo. - Hej, tata.
Hej. - Kako si? Dobro izgledaš.
Kako ti je na Peperdajnu?
Dobro. Ne brini se ti zbog mene.
Ne brinem se zbog tebe. - Oskare.
Dobro. Oskare, Oskare.
Dovela si prijatelja. - Nije mi prijatelj nego dečko.
Doktore! Drago mi je što vas vidim.
Moje saučešće, gospodine. - Derek. Drago mi je što si došao.
Hvala. Ilejn. Ćao.
Kako idu stvari s mojim portfeljem?
Ne može bolje, gospodine.
Mogli bismo da odigramo rundu golfa
pa ću da vam ispričam sve o tome.
Drage volje. - Odlično.
Ilejn bi mogla da nam se pridruži. - Divno.
Možemo da igramo utroje.
Ilejn! - Teta Sintija!
Tako mi je žao zbog strica Edvarda.
Toliko će da nam nedostaje. - Džef, patike.
On mi ih je kupio. On mi ih je kupio.
Bože. Teta Sintija, ovo je Oskar.
Tako mi je žao zbog smrti.
Sve u redu. - Izvinite.
Divna milosti...
Kakav slatki zvuk, da!
Koji je spasio grešnika poput...
Lepo je videti vas oboje.
I tebe, teta Sintija. - Tako mi je žao, gospođo, tako mi je žao.
Tata, tata. - Sintija.
Dobro, treba nam plan. - Tako je.
Šta radi?
Volim te. - Bože!
O, Bože!
Hajde! Guraj, slabiću! Debeloguzi.
Jesi li ti to upravo prdnuo, starče? - Zapni guzicom.
Hej. - Bože!
Čuo sam za veridbu, Ilejn.
Kako si... - Da, jesam.
Znaš, ne mogu danas da se pozabavim sa tobom.
Nemoj.
Nisam još rekla tati,
pa te molim da ništa ne govoriš.
Dobro. Uradiću to za tebe.
Šta to gleda...
Hej, Ilejn, ja... Mogu li... - Oskare?
Hej, dušo. - Nisi mi dala ni da završim.
Moj je otac bio izuzetna osoba.
Rođen je 1938.
1938. bila je izuzetna godina. 1938...
Hteo bih sa tobom o nečemu da razgovaram ako imaš malo vremena.
Svakako.
Prestani da plačeš! Zaslinio si mi okovratnik.
Čoveče, samo ne stepenice.
U čemu je problem? Samo me poguraj uz stepenice. Požuri!
Moram da vučem tvoju staru guzicu po stepenicima?
Da, moraš da vučeš moju staru guzicu po stepenicima.
Ideš li na puno pogreba? - Ne, ovo mi je prvi.
Želim da naše venčanje bude ovakvo.
Možda ovde upoznaš muškarca svojih snova, ha?
Moram na pogreb, a ovde imam cmizdravca.
Hajde.
Ovo je malo škakljivo.
Kad su delili mozgove, tvoj su ostavili u liftu, sranje!
Može li ovo da pričeka?
Mislim da je upravo stigo moj stric, a malo kasnimo.
Dobro. Nema problema. - Preduzmi nešto, čoveče!
Hvala lepo.
Rekao sam ti da mi ne dišeš za vrat. Hajde.
Ti sedi. Ja ću da preuzmem. Jesi li dobro?
Skaču mi iskrice pred očima. - Sedni.
Jesi li to ti, Derek? - Sedni.
Hej, starkeljo, kako si?
Hej, puno hvala, puno hvala.
Hoću nešto da popijem. - Dobro, još jednom hvala. Da.
Hajde, Normane. - Malo soka.
Diži se! - Moram da povećam nivo elektrolita.
Molim vas, sednite! Hteli bismo da počnemo.
Pazite! - Dobro.
Pazite. Pazite. Ja sam deo porodice.
Do đavola! Ovde imaš starih ljudi.
Hej. - Dobre noge.
Draga rodbino i prijatelji,
okupili smo se kako bismo ožalili odlazak dobrog čoveka...
Izvinite. Izvinjavam se.
...Edvarda Barnsa.
Želeo bih da počnem...
Ilejn, znam da me ne smatraš delom ove porodice.
Zato što nisi, pa budi tih.
Da, ali kad si me tamo ispljuvala, u autu mi je bio stric Rasel.
Uzela si moje mesto za parkiranje. Morao sam sam da ga guram uzbrdo.
Zamalo smo zakasnili na komemoraciju.
Normane, bocni me još jednom, i raspaliću te.
Pretnje, pretnje.
Šta se događa? - Uzela je moje mesto za parkiranje, Erone.
Mesto za parkiranje? Umro mi je otac. Ponašaj se kako dolikuje.
Džonatan sklopi savez sa Dejvidom, jer ga je ljubio kao samog sebe.
I skide Džonatan plašt koji je imao na sebi
i dade ga Dejvidu, tako i svoju odeću,
čak i svoj mač, svoj luk i svoj pojas.
A sad će da kaže koju reč Edvardov sin Eron, Rajanov stariji brat.
Stariji je samo nekoliko meseci. Zapravo je rođen iste godine.
Nisi ti kriva, mama.
Poslednja prilika. - Dobro. Dobro.
Tata će da umre samo jedanput.
Dobar dan.
Bolje rečeno "dan",
nije baš tako dobar.
Moj je otac bio izuzetan čovek.
Rođen je 1938.
a to je bila izuzetna godina.
1938. Najpopularnija je pesma bila "Shortnin' Bread".
Možda se neki od vas sećaju.
Mamino detence voli pohovani, pohovani
Mamino detence voli pohovani hleb...
Iste te, 1938. Godine, časopis Tajm proglasio je Čovekom godine Adolfa Hitlera.
Kladim se da bi to rado povukli.
Moj otac je voleo da gleda kanal Diskaveri.
Kad se prikazivala "Nedelja morskih pasa", moja je majka bila kao udovica.
Sve što je imalo veze sa morskim psima ili veprovima ili balegarima,
Njega je opčinjavalo. - Jesi li videla?
Stvarno je voleo Golden Grls. - Šta to?
Blanš, Doroti i Rouz.
Kovčeg se pomaknuo. - Posebno je voleo
kad je serija počela da se prikazuje... - Ne, ne, ne.
Ilejn. - ...Davala se bar tri puta dnevno.
Ponekad bih ga upitao: "Tata, želiš li da ideš napolje?" A on bi rekao...
Živ je. Unutra je nešto živo.
Ne, nije... - Moraš da kažeš, neko se miče...
Kovčeg se miče. Izvinite.
Neko je unutra. - Ne, Oskare, sedi. Molim te.
Miče se. Video sam kako se miče.
Unutra je neko živ i pokušava da izađe. - Treba li ti pomoć?
Ne, zar ne vidite? - Ne treba.
Ljudi, koji vam je đavo? Kovčeg se pomera.
Oskare, sedni!
Ne, pokazaću vam, živ je. - Ilejn, preduzmi nešto.
Ne, ne, pokazaću vam. Pokazaću vam. Ne, ne.
Pomeri se! - Oskare!
O, Bože! Rajane! Ne! Ne! - Preduzmi nešto!
Hej! Hej!
Telo!
Sintija! Sintija! - Mama!
Ne, pomoći ću, moram da mu pomognem.
Ne, ne! - Čekaj malo! Čekaj!
Umreće!
Erone, ti si najstariji. Idi pogledaj koji se đavo događa.
Dobro, hoću.
Hej!
Džef.
Ježim se od toga.
Hajde!
Prestar sam za ovakva sranja.
Kad će da se održi taj pogreb? - Održaće se posle, dušo.
Hej! Hej! Hej! Hej! - Samo sam...
O, Bože. - Hej!
Koji je to đavo bio? - Erone.
Ne, ne. - Erone, tako mi je žao.
Moraš da shvatiš da je ovo... - Žao ti je? Žao ti je?
Otac mi je ispružen na podu kao jebeni Skrimin' Džej Hokins,
Ali nema veze jer je tebi žao! - Tako mi je...
Kovčeg se pomerao. Ja... - Govori li on to meni?
Govoriš meni? - Oskare, Oskare, dušo, zaveži!
Govoriš meni? - Molim te, samo trenutak.
Ne, ne govori tebi. Slušaj me, Erone. Vrati se unutra.
Erone, ne. Objasniću ti posle.
Da, da, možeš da se iskupiš na idućoj sahrani mog oca!
Dušo. - Ne, ne, ne, ne, ne.
Neću sada sa tobom da se seksam!
Nisam to htela da te pitam. - Izvini, šta si htela da me pitaš?
Je li sve u redu? - Nije.
Upravo si... - Ne.
Mišel, oprosti. - Ne, nema veze.
Ubiću ga! Ubiću ga! - U redu je.
Jebena budalo!
Tata, tata! Pusti, molim te! - Da pustim?
Ne mogu da verujem da si dovela ovog manijaka. Ne želim da ga više vidim.
Oskar obično nije takav, znaš to.
Uzeo je neke tablete pa je...
Tablete? - Dala sam mu Valijum.
I jako loše reaguje na njega. - Valijum? To nije delovanje Valijuma.
Majka ti je uzimala Valijum 40 godina, a nikad nije prevrnula kovčeg.
Tata, prestani! - Nismo još gotovi.
Platićeš mi za to, budi siguran!
Hvala, Džef. - Nema na čemu, rođače.
Ljudi, izvinjavam se.
Ali sve se sad vraća na svoje mesto,
pa se, molim vas, malo okrepite.
Kuglice od soma su božanstvene.
Reći ćemo vam kad budemo spremni za nastavak.
Spalimo ga i završimo s tim.
Idem da pušim. - Dobro.
Hej. To ti je sigurno bilo užasno.
Da malo izađemo na sveži vazduh?
Hej, faco. Pročitao sam tvoju najnoviju knjigu.
Crna bol. - Sjajno. Hvala, striče Ras.
Ne dajem ti kompliment, bahati seronjo.
Kakvo sranje! Ne bih time ni guzicu obrisao.
Hej, Erone. Jesi li dobro, čoveče? - Držim se.
Da. To je bilo gadno,
to kako ti je otac ispao iz kovčega poput crknute ribe.
To je bilo kao: "Do đavola!" Čoveče.
Ne sada, Normane.
Moram negde da odem, dobro? - Imaš pravo. Izvini.
Hej, Erone. Ali znaš, to je strašno.
Nikad ne znaš kad će ti soba biti spremna. Nikad ne znaš.
Kad ti je soba spremna, spremna je.
Bojim se jer imam osip na zglobu,
a ne znam odakle i...
Znam da nije klamidija.
Znam kako to izgleda, ali ovo je drukčije, i tako se bojim.
Ne znam, čoveče. - Pokaži ga stricu Dankanu.
On je lekar.
Znaš šta, stric Dankan, imaš pravo.
Možda mi mirujemo, a kovčeg se pomera.
Ne, ne, nije... - Ne, ništa...
Slušaj me, kovčeg se pomaknuo.
Video sam kako se pomaknuo. - Ne, Oskare, nije...
Bože, Ilejn, zar gubim razum? - Ne, ne gubiš razum, dušo.
Zašto su mi ruke tako velike? - Oskare. Pogledaj me. Usredsredi se.
Ilejn, volim ovu igru.
U redu, dobro. Jer moram nešto da ti kažem.
Dobro. Šta to, ljubavi?
Sećaš se onog Valijuma koji sam ti dala?
Da.
Ispada da nije bio Valijum. Ne sasvim.
Jesi li me čuo? - Molim? Molim?
Zar gubim vid? - O, Bože!
Obećavam ti.
Hej, striče Dankan! Gđice Sintija, Mišel.
Ovo mi je na ruci već nedeljama,
pa me zanima šta ti misliš šta bi to moglo da bude.
Nisam...
Možda bi trebao da odeš kod dermatologa, Normane.
Idem ja malo na vazduh. - Dobro.
Hoću da kažem... Zašto? Nemam valjda anemiju srpastih ćelija?
Ne, izgleda kao mutacija pigmenta.
Mutacija pigmenta?
Misliš kao Neverovatni Halk ili slično?
Ne mogu da pozelenim!
Ja sam crnac, osetljiv sam. Pozeleneo bih zbog svake sitnice.
Već vidim.
Dobiću pismo u vezi s alimentacijom, To nije Halkovo dete.
"Halk je imao analizu krvi u šou Morija Poviča".
Verovatno si alergičan na nešto. Možda na školjke i rakove ili orahe.
Orahe? Koji to orah mutira? - Ne znam. Izvinjavam se.
Neko mi je dao hipoalergenske lekove?
To je vrsta halucinogene droge. - Hagucilene.
Ilejn, Ilejn, jesi li mu rekla? - Upravo sam mu rekla.
Kako se osećaš, momčino? - Drogiran sam.
Da, ne, ne, da.
Da, da, malo. Hej, slušaj... - Ti si me drogirao.
Budalo! - Čekaj, Oskare!
Pusti ga! O, Bože! - Kolko dugo to deluje?
Ilejn, sad je neverovatno snažan.
Znam, žao mi je. - Kolko dugo deluje?
Oko osam sati. - Osam sati, jebote!
Dušo, šta to radiš?
Povraća mi se.
Džefri, ti si kriv za sve. - Ti si kriva. Ti si mu to dala.
Sranje!
Dušo, samo polako.
Hej, Ilejn. Šta se događa?
Šta radiš? Pratiš me? - Ne sada, Derek!
Hej!
Izvini. Je li ti dobro? - Je li ti dobro?
Sranje. - Oskare!
Izvinite, povraća mu se.
Oskare, dušo, uspori!
Oskare! Oskare! - Oskare!
Oskare, ne! Ne idi tamo! Oskare! Oskare, napolje!
Ovamo, ovde je toalet. Bože!
Isuse! Oskare. - Odlazi!
Šta radiš?
Makni se, inače ću da ti raznesem mozak.
Ruke u vis! - Jesi li...
Ruke u vis!
Oskare, dušo.
Zezaš me? Otvori vrata, dušo. - Polako, momčino.
Dušo. - Sranje!
Zaključao si se, pa te molim
da otključaš vrata, može? - Sranje.
Ilejn? Ne mogu da nađem bočicu od tableta. - Možeš li...
Sranje!
Oskare, otvori vrata! - Deluje do osam sati.
Otvori! - Odlično.
Oskare, otvori vrata, dušo. - Već je prošlo pet minuta.
To je dobro. - Do đavola!
Jebote! Pet minuta? Sranje!
Sranje, sranje, sranje, sranje! - Šta se događa?
Oskare, molim te, otvori vrata. - Znaš šta,
zašto nešto ne pregrizeš? Uskoro ćemo početi. Da.
Tuga čudno utiče na ljude, zar ne?
Da. - Ako se sećaš,
želeo bih s tobom da razgovaram o nečemu.
Možemo li samo... - Možemo li da razgovaramo u četiri oka?
Seronje!
Ovo je divno.
U Edvardovom stilu. - Znam.
Pišeš roman?
Da, to je moje.
Izvini. - Baš kao tvoj brat.
Zapravo sam počeo da pišem pre brata.
Objavili su mi nekoliko članaka u Džetu. Jedan o visokom pritisku.
Ali to je bilo pre dugo vremena,
a sad uglavnom radim kao porezni savetnik.
Sigurno si jako ponosan na Rajana što su mu objavili sve romane.
Da. Jako ponosan.
O čemu si hteo da razgovaramo?
Tvoj otac i ja bili smo vrlo bliski.
Lepo, lepo. - Provodili smo puno vremena zajedno.
Dobro, znaš, tata je bio dobro društvo.
Želeo bih da ti pokažem nekoliko fotografija. Na kojima smo nas dvojica.
To smo ja i tvoj tata na Venis Biču, Masl Biču.
A ovde smo u Vest Holivudu, na paradi za Noć veštica.
Ne znam jesi li kad bio, ali to je takav spektakl.
Oskare.
Kako si ušao?
A ovde smo na premijeri Drimgrls.
Ja sam bio obučen kao Dina, a tvoj otac je jednostavno morao da bude Efi.
Odakle si tačno poznavao mog oca?
Ne. Ne.
Misliš da možeš da dođeš ovamo i samo tako ocrnjuješ ime mog oca
pokazujući mi slike na kojima vas dvojica idete da gledate Drimgrls?
Pa šta? Ja sam gledao Drimgrls dva, tri puta.
To ne znači da sam homić.
Pređi na zločestu stranu Biće luda vožnja
Šta to dokazuje? - Žao mi je.
Verovatno bi ti rekao sam, ali nije znao kako bi ti reagovao.
Zna li moja majka za to?
Ne. Ni ne mora da zna.
Pod uslovom da ja dobijem ono što mi se duguje.
Molim? Šta ti se duguje?
Pa, zaslužujem nešto.
Tvoj otac i ja bili smo ljubavnici, a u testamentu mi nije ostavio baš ništa.
Šta misliš, kako se osećam?
Ne znam i ne zanima me.
Reći ću ti kako se osećam. Poniženo.
Kao da sam neka jeftina prostitutka. - Šta želiš?
Želim puno, ali ne tražim od tebe ono što želim.
Zaslužujem 30.000 $. - 30.000 $?
Pušiš metamfetamin? Neću da ti dam 30.000 $.
Pokušavam da kupim kuću, da imam dete!
Ne mogu da ti dam 30.000 $.
Slušaj, tvoj mi je otac obećao da će da se pobrine za mene.
Žrtvovao sam se da bih ga usrećio.
Ne želim da pokažem te slike tvojoj majci, ali uradiću to.
Želiš li zaista da to uradim?
Sranje!
Pričekaj ovde.
Dobro.
Erone, baš sam pričao Džordžu kako nas je,
kad smo bili deca,
tvoj otac terao da svi idemo da plivamo goli.
Nije li to smešno? - Za umiranje.
Možda će tvoj muž da zna. - Čekaj! Čekaj! Erone! Erone!
Možda danas?
Mogu li nekako da pomognem?
Ne, dobro sam, hvala.
Oskare, molim te!
Ilejn, šta radiš nakon pogreba?
Imam ulaznice za Ašera u Stejpls Centru.
Nemaš ulaznice za Ašera.
Još ne, ali mogu da ih nabavim ovako.
Znaš šta? Derek, molim te, idi.
Ne zaslužuješ je!
Ne zaslužuje.
Idem da potražim Normana.
Nikad nisi bila u Nju Jorku?
Bila sam jednom, s roditeljima.
To se ne računa. Moraš da vidiš Nju Jork kako treba. Da se zabaviš.
Kad ti je rođendan? - Prošle nedelja sam napunila 18.
Da. To mi je najdraži broj, devojko.
Želim da se ukrcaš u autobus
i ove godine me posetiš u Nju Jorku. Važi?
Meni za ljubav?
Dobro. Da.
To, tako treba! Imam svakakve grickalice za tebe.
Zaista? - Voliš slatkiše?
Rajane, Rajane, moram da razgovaram s tobom. - Gumene medvediće...
Rajane, moram da razgovaram... - Ne sada, Erone.
Stvarno moram da razgovaram s tobom. - Erone, za pet minuta, može?
Brate, tugujem.
Martina, možeš li da nas ostaviš nasamo? Moramo da razgovaramo o nečemu.
Hej, prikazuje se Sunđer Bob. Dobro, razgovaraćemo posle.
Šta radiš?
Sećaš li se onog tipa koji je došao malopre i koga nismo prepoznali?
Tip u kožnoj jakni. - Da, ovaj,
došao je u radnu sobu i pokazao mi slike na kojima je on s tatom.
I? Pokazao ti je slike,
U čemu je problem? - Slike na kojima su on i tata zajedno.
Šta je ovo, igramo se 20 pitanja? - Bio je tatin ljubavnik.
Ne, čoveče. Ne, ne, ne, ne. - Da, da, da, zove se Frenk.
Pokazao mi je slike na kojima on i tata rade neke stvari.
Kažeš da je naš otac bio homić?
Pravi-pravcati. - Do đavola, ne!
Ne verujem u to. Moj otac nije homić.
Zapravo je tako normalan da u poređenju s njim ja delujem gej.
A ja nisam jebeni gej.
Tata!
Nisam znao da se bavio jogom.
Pogledaj. "Tačke".
Hvala. - Ne shvatam.
Ne shvatam šta vidi u tom pozeru, a šta ne vidi u meni.
Čini se da je ozbiljno, zar ne? - Jasno, radi se o mom životu.
Ne mogu da spavam više od osam sati.
Na ivici sam živaca. - Šta?
Ne, ortak. - Da?
Ja. Mutacija pigmenta? - A, tako.
Možda je vitiligo, ona stvar koju je Majkl Džekson imao na jajima.
Ne znam šta je Majkl Džekson imao na jajima.
Dobro. - Pitaš me
kad da sam bio tamo dole.
Jedi ovaj kolač. Možda u njemu ima oraha. - Pa šta onda?
Ilejnin je tata rekao da sam možda alergičan na orahe.
Onda ne jedi orahe. Ostavi kašiku. Nemoj ga jesti.
Kad sam pod stresom, jedem.
Nećeš da jedeš kad ti otpadne ruka, tatice.
Jedi kolač za mene. Pogledaj ima li u njemu oraha, molim te.
Ilejn me izluđuje, a ni ti baš ne pomažeš.
Hej, debeljko. Prestani u sebe da trpaš hranu. Donesi mi nešto za jelo na tanjiru.
Opraću ruke i pripremiću ti fantastično jelo.
Znam da voliš ljut umak na raštanu. To je...
Dođi tatici.
Striče Rasel.
Jesi li video malu bočicu za tablete s Valijumom?
Je li to "da" ili... - Bože, nemoj tako da me plašiš.
Izgleda se da u ovom sranju ima oraha. Sranje!
Sigurno ćemo ubrzo da nastavimo. - Dr. Barns! Dr. Barns!
Vratimo se unutra. - Uskoro. Želim malo da budem sama.
Samo tren.
Dr. Barns, samo na brzinu... - Izvinjavam se.
Kako ste, gđice Sintija?
Dobro izgledate. - Hvala.
Držite se? Makaroni su vam odlični.
Šest vrsta sira. Izgledao je dobro u tom kovčegu.
Rigor mortis nastupio je kako treba. Osim na levoj ruci.
Možda da se na nju stavi rukavica za rernu. Da.
Odelo koje ima na sebi prelepo je.
Izgledao je kao Kolin Pauel. Izgledao je kao pravi republikanac.
Jeste li pogledali cipele?
Ponekad im u pogrebnom preduzeću skinu cipele, znate?
Posebno one od krokodilske kože. - Normane. Samo...
Izvinjavam se. - Izvinite, gđice Sintija.
Isuse Hriste!
Nekome su ispale tablete.
Ako mu odmah ne damo novac, pokazaće mami slike.
Da razmislim. Dobro? Daj da razmislim. - Razmišljaj, razmišljaj.
Onda ćeš morati da mu platiš. - To je tvoja velika ideja?
Ja moram da mu platim? Gde je tebi novac?
Zar nemaš ušteđevinu ili zalihe za crne dane? Kasicu-prasicu?
Erone, zadužen sam do grla. Dekintiran. Nastupio je "Hamertajm", shvataš?
Ako uskoro ne dobijem novac, moraću da nastupim u nekom rijalitiju.
Dobro, ja moram da platim pogreb, hranu i piće i sve drugo sranje,
a sad još moram da izvučem iz guzice 30.000 $?
Znaš, on je i tvoj otac. - Da, ali ti si stariji.
Devet meseci, što često naglašavaš. - Nije važno.
Osim toga, dovoljno si dugo živeo na mamin i tatin račun.
Sigurno si nešto uštedeo. Šta je? Već dugo nisi platio stanarinu.
Hej, hej, živim s njima, ne na njihov račun.
A tata je bio pet godina u penziji.
Šta misliš, ko plaća sve račune?
Ako obojica imamo problema s novcem, šta možemo? Nek se jebe! Jeb...
Nek se jebe, Erone! Nek se jebe!
Plati mu. Samo mu plati.
Jesi li dobro, prijatelju? - Nisam!
Nećak mi je umro, a mali su gadovi pojeli svu salatu od krompira. Sranje!
Slušaj, mislim da smo spremni da nastavimo komemoraciju.
Još samo pet minuta, molim vas. Samo pet. Pet.
Hej, hej, dušo, šta se događa? Je li sve u redu?
Ne, nećemo da se odselimo onako brzo kao što smo se nadali. Žao mi je. Žao mi je.
Čekaj. Slušaj. Hej! O čemu govoriš?
Znaš da to ne bih rekao da nemam dobar razlog.
Dobro, kakav razlog? - Erone, sad nemamo vremena.
Erone, slušaj, pokušavam da imam razumevanja,
ali duguješ mi objašnjenje. Ozbiljno ti kažem!
Samo još malo vremena, može?
Hej, hej, hej, hej, to još ne sme da se čita.
Bilo je na stoliću. - Šta ti to znači?
Kad neko ostavi nešto na stoliću,
pretpostavlja se da je za sve. To je normalna stvar.
To su pravila stolića.
Možemo li da pređemo na stvar? - Što se mene tiče, možemo.
Napisaću ček, ti ćeš da nam daš slike,
i nećeš da se približavaš našoj majci.
Dogovoreno? - Dogovoreno.
Dobro.
Kako se prezivaš? - Lovet.
Sa dva "t".
Lovet. - To ti je prvi?
Molim? - Roman. To je prva verzija.
Da. Da, da, pa šta? - Ne, ništa.
I ja sam jednom pokušao da pišem. Ni meni nije išlo.
Mislim da je za to potreban dar. Ili ga imaš ili ga nemaš.
Sigurno ti je teško.
Kad ti je brat autor bestselera.
Tvoj otac i ja smo zajedno pročitali Rondinu kutijicu od početka do kraja.
Jako nam se svidela. On je bio tako ponosan na tebe.
Hvala. Valjda.
Dosta. Ne mogu to da uradim. - Polako, polako, Erone. Erone, ne, ne.
Šta radiš?
Nema teorije da ovom tipu dam svoj krvavo zarađeni novac. Ne.
Hej, nemoj da budeš glup, dobro?
Vratiću ti čim dobijem predujam.
Odabrao je današnji dan, dan očevog pogreba.
A onda još pljuje po mojoj knjizi? Ne! Ne!
Ali ima slike. - Pa šta onda? Jebe mi se šta ima.
Može da ih pokaže celom svetu. Što se mene tiče, može da ih stavi i na Fejsbuk.
Šta on zamišlja, koji je on đavo?
Dobro. Ali ti ćeš da budeš odgovoran.
Polako, polako! Čekaj! Stani, stani!
Makni se.
Ne, ne, ne. Porazgovarajmo o tome. - Nema tu šta da se razgovara.
Ne, nemoj... - Rekao sam, makni se, ortak!
Nosiš pucu na pogreb?
Niko ne treba da bude ubijen. Niko...
Uzmi mu pištolj! Uzmi mu pištolj! - Uopšte nema pištolja!
Imaš li kanapa? Lepljive trake? - Zar ti ličim na serijskog ubicu?
Ne držim kanap i lepljivu traku u džepu.
Ne vidim ništa. Evo. - Upomoć! Upomoć!
Hej, upotrebi kravatu! - Moju kravatu, moju kravatu?
Kog đavola ću sa kravatom? - Začepi mu usta sa njom.
Dobro, prvo pravilo... Prvo pravilo ratovanja glasi: prekinuti komunikaciju.
Dobro, trgni tu traku sa zavese! Požuri! Trgni tu traku!
Zaveži mu noge. Do đavola, Erone, hajde!
Kao da sam na jebenom rodeu! - Da, da. Sad mu zaveži ruke. Sranje.
Do đavola. Jak je, zar ne? Dođavola, zar ja moram sve sam?
Sve osim da napišeš jebeni ček!
Znaš šta je bilo u tom kolaču? Šta se događa? Ko je taj tip?
Normane, uđi i zatvori ta prokleta vrata. Hajde, Erone, zaveži ga.
Šta se događa? - Dobio je napad.
Do đavola! - Da, da.
Znate šta? Baš sam napolje našao Valijum.
Mislite da bi to moglo da ga smiri? - Dobro. Da, da, daj mu ga.
Dobro. U redu. - Hajde.
Stavi mu ovu jaknu pod glavu
da ne pregrize jezik.
To sam naučio u srednjoj školi.
Hajde. - Evo, ortak, ovo će da te smiri.
Otvori, otvori. - Evo, tako.
Evo. To, to, dušo. - Otvori, otvori!
Da. - Pogledaj ti to. Biće ti dobro, prijatelju.
Jeste li slučajno videli malu... - Uđi, Džef, uđi!
Normane, rekao sam ti da zaključaš ta prokleta vrata.
Rekao si: "Zatvori ta prokleta vrata", Rajane!
Šta... Šta se događa? - Ima napad.
Da. Zašto je onda vezan? - Nećemo da proguta jezik.
Ne. To je deo medicinskog postupka.
Bože.
Ucenjuje vas? Zbog čega?
Da mogu da ti kažem, onda ne bi bila ucena, zar ne?
Imaj poverenja u nas. On je negativac. Dobro? Objasnićemo ti posle.
Šta ćemo sa njim?
Da, šta ćemo da uradimo, Rajane? Sad kad si ga vezao.
Ne znam. Dobro? Razmislite. - Ti si veliki pisac.
Zašto ne napišeš nešto gde svi posle srećno živimo?
Kolko će dugo Valijum da deluje? - Valijum? Koji... Koji Valijum?
Našao sam bočicu Valijuma,
pa smo mu dali nekoliko tableta misleći da će da ga smire.
Dao si mu nekoliko ovih tableta? Sranje!
Šta je? - Šta je?
Znate...
Dao sam mu nekoliko tableta Valijuma.
Našao sam ga napolje na podu.
Dobro, evo o čemu se radi.
Dobro. Svi nazivaju ove tabletice Valijumom,
Ali varaju se jer to nije Valijum. - Da, i?
To je više kao LSD pomešan s LSD-om, šta je LSD.
Oskar je pre zabunom uzeo jednu, i zbog toga se ponaša sumanuto.
Džef, zašto to uopšte imaš?
Samo sam pripremio malu zalihu za blisku osobu.
Koga, Ejmi Vajnhaus? - Čekaj! Čekaj malo.
Kažeš da je Ilejnin dečko, tip koji je prevrnuo kovčeg našeg oca.
Uzeo samo jednu tabletu? - Da. Jednu.
Sranje! - Da, sranje.
A koliko si dao njemu? - Četiri-pet.
Četiri-pet! Isuse, Normane! Jadnik!
Mislio sam da je Valijum. - Dereš se, govori tiše.
Džef, mislio sam da je to Valijum.
Ali pet? - Da.
Ja ne bih nikome dao ni pet bombona protiv kašlja.
Jer je teško da odvrneš poklopac.
Dobro, možda bismo trebali da pozovemo hitnu pomoć.
Ako neko sazna da smo ga nakljukali LSD-om,
mogli bi nas sve da uhapse. Nadrljao sam!
Da li bi mogo da umre? - Hej, hej, hej, hej, hej!
Šta je? - Bi li mogo da umre?
Ne! Glupost. Možda.
Malo. Moguće. Zavisi.
Erone? Rajane, dušo? Jesi li unutra, dušo?
Moramo da počnem.
Mama, odmah dolazimo.
Dobro, slušajte. Moramo da izađemo, dobro?
Moramo da dobijemo na vremenu dok nešto ne smislimo.
Ostanite ovde i pazite na njega.
Kako to misliš, da ostanemo i pazimo...
Normane, samo pazi da ne pobegne, dobro?
Zaključaj vrata za nama.
Ti si kriv za sve. Ti i tvoja priručna laboratorija, čoveče.
Sve od devetog razreda... - Zaveži, Normane!
Hej, mama. Kako je?
Otac Dejvis želi da razgovara s vama dvojicom.
Erone, gde ti je kravata? - Baš je tražim.
Slušaj, dosad sam bio strpljiv, ali sad gubim strpljenje.
Ako ubrzo ne nastavimo s ovim pogrebom,
moraćemo da porazgovaramo o mojoj naknadi.
Svakako. Može još pet minuta?
Zašto me opet juriš time?
Samo me saslušaj, dobro? - Slušaj...
Nećeš da izlaziš sa mnom samo zato
što sam simpatičan tvom ocu. - Ne! To...
Može... Molim te, možeš da mi pomogneš? - Bože, koža ti je tako mekana.
Prestani s tim! - Dobro.
Ne želim da izlazim s tobom jer je to i pre bila greška.
Proveli smo nekoliko intenzivnih meseci,
Ali shvatila sam da jednostavno... - Nije istina. Uživali smo. Mi...
Kupio sam ti sat, zar ne? - Evo ti ga.
Zašto? - Uzmi ga.
A naša prva zajednička noć? Nakon Normanove zabave?
To je bilo divno. Nestvarno. - Bila sam mrtva pijana.
Što se mene tiče, mogo si da budeš i magarac.
Baš ti hvala. - To nije kompliment, Derek! Znaš...
Idi! Idi!
Još misliš na mene, zar ne? Nemoj ništa da kažeš.
Šta je njemu?
Tako je lepo.
Još nema salate od krompira.
Hej, striče Rasel. - Hej, hej.
Ne, ti... To pripada ovoj gospođi. Nemoj to da pojedeš.
Njoj ne treba. Sad je moje.
U čemu je tvoj problem, sinko?
Žene. Moj su problem žene, striče Rasel.
Nemoguće je da imaš ženu bez problema.
Tačno. - Da nemaju problema,
Ne bi nam dopustile da ih taknemo. - Tako je.
Da. Reći ću ti nešto o ženama.
Pametnije su nego što misliš,
ali nisu onako pametne kao što misle.
Slatke gadure.
Da. Ne shvatam. Ponaša se kao da ne postojim.
Ne mogu da verujem da ne oseća isto što i ja.
Pravi se da ju je teško osvojiti. - Shvatam.
Želi da se potrudiš. - Dobro.
Žena želi muškarca koji može da je nadzire.
Da, misliš? Je li to razlog? - Priđi joj i prodrmaj je.
Da je prodrmam? - Da.
Želiš da je prodrmam? - Bez drmanja nije bilo rezultata, zar ne?
Da, dobro. - Prodrmaj je i poljubi.
Nisam baš siguran da će to dobro da primi.
Čoveče. - Šta je?
Moram da se poserem. Čoveče, baš kad sam pojeo...
Hej, hej, hej, Normane! Moram da se poserem!
Pogledaj mu oči. Ne izgledaju normalno. - Izgleda poput zombija.
Hej?
Hej? - Hej.
Treba mi u toalet, otvori! - Pozabavi se njim.
Otvori vrata!
Zar ne možeš da odeš u onaj na spratu? - U kolicima sam, jebena budalo!
Kako da se penjem po stepenicama?
Šta ćemo sad? - Ne znam.
Otvori jebena vrata! - Stavimo ga iza kauča.
Sranje. Čoveče, moram u toalet! Otvaraj!
Normane!
Otvori prokleta vrata! - Samo malo da nađem ključ.
Treba mi toalet, debeli gade.
Izvini, oprosti. - Idem na drugu stranu sobe
po ključ, striče Rasel.
Tako da možeš u toalet jer znam da moraš da kakiš.
Otvori jebena vrata! Sranje! Do đavola!
Koji se tu đavo događa?
Striče Rasel!
Miči guzicu odavde! Nemoj ti meni "striče Rasel". Sranje.
Daj, Erone, razmišljaj.
Razmišljam, razmišljam. - Znaš šta?
Prestani da razmišljaš i preduzmi nešto. - Zašto ja moram nešto da preduzmem?
Ti si ga zavezao. - Neko je morao da se pobrine za mamu.
Ja se brinem za mamu otkad si ti potpisao ugovor za knjigu,
pretenciozni seronjo.
Ne možeš to da preboliš, zar ne?
Sav si zelen od zavisti jer sam otišao od kuće i uradio ono što si ti oduvek hteo?
Nisam mogo samo tako da ostavim porodicu.
Imam mamu, imam tatu, imam ženu. Imam raznoraznih obaveza.
Ne izvlači se na obaveze.
Proveo si tri godine radeći na romanu, a ne daš nikome da ga pročita.
Šta ćeš da uradiš? Čekaćeš dok ne umreš?
Šta misliš, kakva će to knjiga da bude, Tupak sveta knjiga? Makaveli?
Bar ne štancam sranja, ga. Mamina tajna.
Tajna je da je očajna.
G. Crna bol, muka je da čitaš to sranje.
G. Bez mastila. G. Prazna stranica. Nema ničega. Nema ničega.
Moje se sranje bar objavljuje.
Znači to je najvažnije, šta se objavljuje?
Ne guraj me, Erone. - Guraću te.
Da me nisi taknuo. - I gurnuću ti ruku u jedno mesto.
Znači to... - Prelazim sa reči na dela.
Šta ćeš da uradiš, da me udariš? Da me udariš po licu?
Ne. Zašto bih to uradio kad mogu ovo?
Evo, pogledaj. Kako ti se ovo sviđa? - Moje jaje! Moje jaje!
Reći ću mami.
Reći ću mami. - Ne, ne.
Nemoj reći mami! Nemoj reći mami!
Erone, grešiš. - Sad ćeš da vidiš crnu bol.
Sad sam te... - Erone.
Hajde! Ne sada! - Šta se događa?
Donesi ciglu ili nešto. - Zašto se tako ponašate?
Miči se. Reci joj. - Šta da mi kaže?
Šta? - Dođi ovamo.
Sećaš li se tipa s kožnom jaknom?
Svakako, prijatelja vašeg oca.
Ne znam kako bih ti ovo rekao, ali izgleda da su on i tata bili...
U intimnoj vezi.
Seksali su se, Mišel. - Ne!
Da. - Ne. Sa njim? Jesi li siguran?
Hoću da kažem, možda on... - Sigurni smo.
A šta je još gore,
Tip sad traži 30.000 $. - 30.000 $?
Inače će da počne da pokazuje slike na kojima njih dvojica rade stvari.
Stvari? Kakve stvari? - Seksualne stvari.
Ajme meni!
Dobro. - Brzo!
Spušta mi se torpedo! - Čekaj malo!
Povuci mi pantalone. Povuci... Skini mi pantalone!
Uradi to sam! - Ne. Kako mogu? Nisam u stanju!
Invalid sam! Moje gaćice, moje gaćice.
Ne ostavljaj me ovde... - Ne, ko ih zove gaćice?
Moje gaćice! Moje gaćice! Hajde! Jesam li na dobrom mestu? Hajde. Sranje.
Čekaj malo.
U ustima mi je zmija. - Čekaj malo! Čekaj malo!
Ne! Ne! Zastala mi je ruka! - Kako si uspeo rukom...
Volim ova tapacirana sedišta. - Ne! Ne, zapela mi je ruka!
Ne, striče Rasel! Molim te!
Molim te, operi se! Molim te, operi se!
Kako se tako nešto može dogoditi? Bože...
Normane. Normane!
Džef, molim te, daj mi peškir. Molim te.
Šta je? - Izostavio si jedno mesto.
Ne! Ne! Ne! Molim te, Bože! Ne!
Normane. Normane, smiri se. Smiri se. - Ne! Ne!
Mislim da mi je malo ušlo u usta.
Normane! Daj priberi se!
Bi li radije imao posrana usta ili da te uhvate? Razmisli.
Imaš pravo. Sabraću se.
Sve je superiška. Zaboraviću na govno u svojim ustima.
Nakratko ću da zadržim dah. - Nikad nije bilo tamo, nikad nije bilo tamo.
Sranje. - O, ne!
Kako... Kako... Dođavola, kako je samo...
Pregledaj ga. - Hej, hej, hej. Hej, ortak?
Hej. Jesi li dobro, čoveče?
Sranje!
Hej, ortak. - Pregledaj ga.
Jesi li dobro? - Probudi se. Hajde, probudi se, ortak!
Kako se zove? - Ne znam.
Lari, pokušaj ime Lari. - Lari?
Prodrmaj ga.
Hej, hej, Lari? - Hajde.
Hej, Lari? - Možda se ne zove Lari.
Pokušaj neko drugo ime. Bert, Erni, ne znam. Velika ptica, šta god.
Proveriću da li diše
jer to ljudi rade kad su živi, zar ne?
Proveriću da li diše jer mora da diše.
Isuse Bože, molim te, neka diše! Ne diše.
Sranje! - Šta je?
Mrtav je.
Daćemo tom tipu samo tako pola naše ušteđevine.
Nije tako jednostavno. - Zašto ne?
Eron je odbio da plati.
Kako to da ti nisi mogo da platiš, Rajane? - Nije stvar u tome.
Osim toga, Eron je pocepao ček samo zato
što je tip nešto kenjao o njegovu romanu.
Hej, hej, hej, hej, ne. - Čekaj. Šta?
Tvom romanu?
Meni nisi dao da pročitam tvoj roman, a tom tipu jesi?
Nisam mu dopustio. - Zaista?
Stvarno, Erone? Zaista?
Baš ti hvala.
Pusti je da ode. Već će da pređe preko toga.
Hej. Ako ništa drugo, taj je belac dobio šta je zaslužio.
Da nešto raščistimo.
Naš otac je bio u homoseksualnim odnosima s tipom koji bi mogao da stane u džep,
a ti si besan zato što je belac?
Meni se živo jebe što... Pusti me na miru. Tugujem.
Tuguješ.
Hej, ćao.
Kog đavola sad izvodi?
Normane. Zašto se ceriš kao Luis Armstrong?
Erone, Rajane, molim vas, dođite u radnu sobu.
Smrdi na govno.
Izvinite.
Šta je? Čekaj malo, čekaj malo.
Neka neko pozove hitnu. Pozovite... Pozovite hitnu!
To... To... To ne bi imalo svrhe.
Kako to misliš, ne bi imalo svrhe?
Pogledaj ga, Erone. Mrtav je.
Hoćeš da kažeš, zaista mrtav?
Može li da bude mrtav na neki drugi način? - Šta ste mu uradili?
Ništa. - Sigurno ste nešto uradili.
Kad smo ga ostavili, bio je živ,
i očekivao sam da će da bude živ kad se vratim.
Potukao se sa stolićem i stolić je pobedio.
Ovo je gadno. - Da.
Ljudi, šta ćemo sad? - Od 25 do doživotnog.
Trebao bih da budeš na jednom drugom mestu.
Polako, polako, polako, polako.
Ja ne mogu u zatvor. Nisam zatvorski tip.
Znaš li kako se osip brzo širi u zatvoru?
Prestani s tim sranjem. Niko ovde ne zna ko je taj tip.
Niko mu ne zna ime. Verovatno ga nisu ni zapazili.
Nisu ga zapazili? Visok je 130 cm!
Samo moramo da uklonimo telo.
Kao da je došao i otišao. - Šta ćeš da uradiš,
da ga staviš u oglase?
Treba mi dva meseca da se rešim kauča!
Čekajte.
Je li neko video koliko je velik kovčeg strica Edvarda?
Želiš da ga zakopam s našim ocem?
Zašto ne? Niko neće ništa da zapazi.
Ma daj. - Čekaj malo.
Moraš da priznaš da to ima smisla, Erone. Razmisli.
Kovčeg je ovde, rupa je u zemlji.
Osim ako imaš bolji predlog, stariji brate.
Ja sam za to da seronju pokopamo.
Čudno. Ma šta ti rekla ili koliko god puta to ponovila,
i dalje sam uveren da ćemo da završimo zajedno.
Svi grešimo, zar ne?
Ilejn, ozbiljno ti govorim. Samo jednom se živi. Dobro?
Zato je najbolje da uradiš ono zbog čega ćeš da budeš najsrećnija.
Možda sam našla nešto izvan sebe do čega mi je zaista stalo.
A možda bi trebao i ti, Derek.
I ne mislim na svog oca ni njegov novac.
To je... To je potpuno surovo.
Stalo mi je do tebe, Ilejn. - Nije, Derek. Stalo ti je do tebe samog.
Ja te zanimam samo po tome kako utičem na tebe.
Nije istina, Ilejn. Ja te zaslužujem. Stvarno.
Nemoj da budeš tako uobražen. - Ozbiljno.
Po čemu je taj tip poseban? Šta on ima, a ja nemam?
Nema uspeha, tačno? Tačno?
Kao prvo, brižljiv je.
Ma daj. - Ti ne bi uradio ni koraka
da pomogneš nekome u nevolji,
A Oskar to uvek radi. - Ma daj.
Pomaže ljudima. Obziran je.
Pažljiv. Uravnotežen. - Da?
On je puno toga što ti nikad nećeš da budeš.
Kao go na krovu. - Molim?
Ajme!
Bože! Oskare!
Slušaj me, odavno sam ovo trebao da uradim.
Šta radiš?
Ne znam, ali dođi ovamo. - Prestani! Ne!
Ilejn? Bože! - Sklanjaj se!
Ilejn! - Bože!
Ozbiljno. - Oskare!
Oskare, u redu je. Šta radiš?
Mogli smo da imamo nešto lepo... - Oskare!
...Ali ti si morala da upropastiš stvar. Čak mi ne ide krv. Udaraš kao devojka.
Oskare! Šta to radiš?
Šta ja radim? - Šta radiš?
Video sam te kako ga ljubiš. - Ne!
Ne, nisam ga ljubila! - Jesi, video sam.
Upravo si ga poljubila! - Ne, nisam,
Kunem ti se. - I još nešto, Ilejn.
Ti si nevernica. - Zaveži i nosi se odavde!
Prevarila me. Skočiću.
Ne! Dušo! Dušo, molim te, smiri se. - Sad je dosta! Razgovaraću s Normanom.
Idealni ste jedno za drugo.
Imaš drogu u telu. - Skočiću.
Oskare. Ne!
Oskare, vrati se! Dušo, molim te!
Skočiću. - Oskare, povredićeš se.
Oskare! Bože!
Oskare, jesi li dobro? - Dobro sam, dobro.
Pogledajte se, mravi. Sranje.
Sranje, ovo je visoko. Isuse Hriste.
Kako ćemo da ga prebacimo do kovčega?
Kako bi bilo u onoj putnoj torbi Luja Vitona koju si doneo?
U nju bi stala dvojica.
Znaš, Erone, ne radi se o nama. Dobro? Hajde, razmišljajte.
Prošvercovaćemo ga u vreći za prljav veš. - Sjajno.
Kao u filmovima o zatvorenicima.
Normane, ja sam, Derek, pusti me unutra. - Sranje!
Dobro, stavimo ga u toalet. - Normane!
Samo malo! - Normane.
Samo malo! Tražim pantalone!
Kakve pantalone? - Samo malo!
Čoveče, otvori vrata! Hitno je!
Normane, molim te, pusti me unutra. - Sranje.
Kog đavola? Erone?
Kog đavola stric Rasel radi u toaletu?
Morao je u toalet! - Briga me, ne ovde, ne sada.
Koji ti je đavo? - Tako sam se uprljao starčevim govnom...
Erone? Otvori vrata! Pusti me unutra!
Hej, hej. - Hej, Erone.
Moram smesta da razgovaram s Normanom.
Da, ovde sam. Šta ima?
Hej, čoveče, radi se o Oskaru. Pomahnitao je. Popeo se...
Koji đavo se tu događa? - Ništa. Šta je?
Radi se o Oskaru, čoveče. Poludeo je. Popeo se na krov, go-golcijat.
Video je kako ljubim Ilejn i sad preti da će da skoči.
Poljubio si Ilejn? - Da, rekao sam ti da me voli.
Sranje! - Šta je?
Moram... Moram da idem.
Polako, čekaj! Kuda ćeš, momčino? - Raj, Raj, ako on skoči,
sestra će da me ubije.
Znaš da ne bih odustao, ali moram da idem. Nastavite bez mene.
Sranje! Moram da idem. Zaključajte. Nemojte nikoga da ubijete.
Ona me vara! Ona devojka tamo. - Molim te siđi, dušo.
Sad ću da skočim. - Oskare. Oskare, šta to radiš?
Prevarila me! - Oskare.
Ništa nisam uradila! On me poljubio!
Oskare! Pokušaj da siđeš.
Molim te, dušo, siđi!
Ne želim da se povrediš. - Video sam te kako ga ljubiš,
kako me varaš na moje oči. Šta je to bilo?
Možemo li da porazgovaramo o tome? - Vara, vara, sa Derekom se vucara,
Imala je ta-ta-ta, nešto, nešto, bla-bla-bla. - Oskare, molim te!
Tiho, nevernice! Nevernici nikad ne pobede, pobednici nikad nisu neverni.
Dolazim gore. - Ne, gospo.
Ti nećeš da dođeš unutra,
Pa ću ja da dođem gore. - Ilejn, ovo je posao za muškarca!
Ne možeš... Ne dolazi ovamo! - Nemoj! Šta radiš?
Ilejn. Ilejn! - Ako dođeš gore, skočiću.
Još jedan korak, i... Skačem s krova.
Ilejn! - Ilejn.
Ilejn! - Ne dolazi ovamo! Skočiću.
Šta to radiš? Ilejn!
Hej. - Hej!
Bože, šta sad radiš? - Hej, hej, hej.
Mogu da se rešim tog tipa, ali moraš da ostaneš ovde
i pobrineš se da niko ne uđe, dobro?
U redu, dobro. Uradiću šta mogu.
Ali moraćeš da mi se odužiš. - Dobro.
I to svojski. - Dobro, koliko god sperme želiš.
Koliko god sperme želiš. - Da, molim te.
Nemoj. - Koliko god sperme želim. Koliko god.
Dobro.
Ko je? - Eron.
Šta misliš, ko je? Otvori vrata!
Svi su napolje! Moramo smesta da prebacimo telo.
Idemo. - Krenimo!
Samo da podignem ruke. - Hajde. Hajde.
Jesi? - Oprezno, oprezno.
To što je mrtav ne znači da ne može da dobije modrice.
Malen je, ali težak kao đavo. - Okreni ga ovako.
Hajde. Ti prvi! - Pazi mu glavu!
Dobro. - Pazi mu glavu.
Da je bar tata izabrao nekog manjeg tipa.
Brzo!
Tako! Hajde.
Pazi da niko ne uđe. - Dobro.
Hej, mladiću.
Hej, svešteniče! - Mogu li negde da nađem telefon?
Moram da vas nešto pitam.
Sa koliko godina ste se odlučili za crkvu?
Pazi, pazi, pazi!
Stvarno moram da telefoniram. - Nema problema.
Je li bio jedan tu unutra? - Ne, tu unutra nema nikoga,
ali moram da se ispovedim.
Ja nisam sveštenik. - Nema veze, jer ja nisam katolik!
Samo znam da me obuzeo neki verski osećaj.
Zavistan sam o striptiz-klubovima.
Mirisima, motki, strijama, ožiljcima od carskog reza.
Nisam ni znao za šlag. Ništa! Nisam čak ni... Jer sam šećeraš,
pa ako jedem šlag na pogrešnom mestu, dobiću osip.
Držiš ga? - Držim ga.
Ne možemo samo tako da ga ostavimo.
Na neki čudan način, možda je baš ovo hteo.
Da, čoveče. Zar ne možeš ni na tren da budeš ozbiljan?
Nije važno, čoveče. To su tipična Rajanova sranja.
Zašto moraš da govoriš takve gluposti?
Zašto ne pokušaš da se smeješ, uživaš u životu?
Bar jedanput da budeš spontan.
Možda bi postao bolji pisac.
Jesi li završio? - Da, završio sam.
Uradimo to!
Obasjalo me neko svetlo, a video sam anđele,
Ali bili su obučeni kao striptizete. - Slušaj, slušaj,
stvarno moram da telefoniram. Neki tip je na krovu,
i sprema se da skoči. - Ne brinite se.
Skakaće od veselja kad ja... - Čekaj, čekaj, hej!
Ali, svešteniče, nisam vam ispričao do kraja.
Upoznao sam Šaulendu u striptiz-klubu. - Pomolimo se.
zbogom, tata.
Oskare... - Ne približavaj mi se,
Inače ću da skočim s krova. - Volim te. Volim samo tebe.
Šta si onda radila sa njim? - Nisam bila sa njim.
Video sam te kako ga strastveno ljubiš. - On je poljubio mene!
Nije važno. Nikad neću da budem dovoljno dobar.
To nije istina. - Nikad neću da budem dovoljno dobar tvom ocu.
Nikad neću da budem dovoljno dobar tebi. - Dušo, molim te, dođi unutra.
Ne, samo ti idi unutra. - Moraš da pođeš sa mnom.
Zašto?
Zato što ćeš da postaneš otac.
Trudan sam? - Ne.
Ja sam trudna. - I ti si trudna?
Da. Mi smo trudni.
Dobićemo dete? - Da.
Zaista?
Dušo, prestrašio si me. Nemoj to da mi radiš.
Dobićemo dete!
Sjajno. - Dobro je.
Kad bi bar meni neko dao dete.
Uprskao si stvar, sinko!
I mene... I mene ovo pogađa.
Idem da pogledam kako je Sintija.
Erone? Požuri! Ljudi dolaze unutra!
Erone! Je li nestao?
Izgleda. - Sve je u redu?
Sve je u redu. Sve je...
U redu. - Da.
Možemo li sad da idemo? - Da.
Dobro. - Dobro.
Bože!
Oskare, drži se! Bože!
Dušo. Sranje!
Džef! - Do đavola!
Džef! Džef, molim te, pomozi mi! - Ostani... Ostani... Ostani gde jesi!
Ilejn, ostani gde si! - Pazi, nečim se drogirao.
Ja ću ga, ja ću ga. - Dobro?
Neko dolazi. Bićeš dobro.
Džef! - Klizim, klizim.
Povuci se nazad gore!
Džef! Džef, požuri!
Povuci se nazad gore! - Ne mogu.
Neka mi neko pomogne! - Upomoć!
Džef! - Džef!
Oskare, evo me! - Hajde.
Oskare!
Dušo, molim te, pomogni mi. Ne mogu da te držim.
Ko je to? - Imam ga. Imam ga.
Džef! To je Džef! - Džef?
Moja se muškost upravo dovodi u pitanje.
Samo... Hajde.
Imaš ga? - Da, na obrazu mi je.
Dobro. Sad puštam! - Na obrazu mi je, Ilejn.
Neće ti biti ništa. Džef te drži. - Neverovatno je obdaren.
Treba mi pomoć.
Da. - Imam te, ortak.
Tako si lepa. - Volim te.
Volim te!
Dobar dan, gđice Sintija.
Normane.
Jesi li to ti?
Erone?
Erone, trebali bismo da počnemo ispočetka. - Idem po sveštenika.
Rajane, veliko ti hvala što si opet uveo red.
Tako mi je drago što si ovde.
Gde je stric Rasel?
Osećam se bolje.
Dobro. - Zahvaljujući tebi. I tebi.
I tebi, Džef. Hvala.
Hvala, Džef.
To je bilo jako hrabro. - Hej. Polako, polako.
Slušaj, bez uvrede, ali ti i ja nikad više ne smemo da se dotaknemo.
Dobro. - Dobro.
Džef. - U redu.
Hvala.
Moram da uzmem veliki pepermint.
Bože. Dušo!
Sranje! - Džef...
Izvini, tata. Samo sam... Trenutno sam jako osetljiv.
Imaš li one bombone?
Da. - Dobro.
Ilejn. - Tata.
Hvala Bogu da ti nije ništa. - Da. Dobro smo.
A ti. Budalo jedna! Koji ti je đavo?
Pusti moju ćerku na miru.
Tata, slušaj... - Ilejn, ti se ne mešaj.
Ne, moram da se umešam. Radi se o mom životu.
Žao mi je ako ti se ne sviđa. Ali nešto ću da ti kažem.
Ako želiš da viđaš mene i moje dete,
onda moraš da promeniš ponašanje. Jasno?
Volim te. - Moja devojčica.
Da.
I ja te volim, tata.
Koji đavo se tu događa?
Izvini, striče Rasel. - Da, oprosti zbog ovoga.
Neko je bio na krovu i morali smo da odemo po njega.
Dobro. Držim ti pantalone. Držim ti pantalone. Samo malo.
Pusti sad to. Šta je s onim mrtvacem koga si dovukao ovamo?
Šta... - Mrtvacem?
Nije bilo mrtvaca. - Nemoj da me zajebavaš!
Valjda znam kako izgleda mrtvac. Za Boga milog, živim u staračkom domu.
Bogamu, idemo! Ovde smrdi! Sranje!
Kako... Kako onaj tvoj osip? - Ne znam.
Sad me više brine smrad govneta. Oseti li se?
Da, da, ali na taj osip samo stavi malo sirćeta.
Pa će da nestane. To je stara porodična tajna.
Što se tiče govneta, tu ne mogu da ti pomognem.
Preporučio bih da se istuširaš ili okupaš.
Hvala. - Nema na čemu.
Žao mi je zbog ovoga sa Ilejn, čoveče. - Nema veze.
Jesi li čuo da čeka dete? Možeš li da me zamisliš kao oca?
Ne. - Ne.
Ovo je prava ludnica.
Ljudi ispadaju iz kovčega, vise sa krova.
Mogu da dobijem ključeve? Sačekaću u autu.
Šta je? - Samo sam umoran.
Dobro. - Dobro.
Hej.
Volim te. - I ja tebe.
Video sam ga! Bio je mrtav!
Znam da jesi, striče. Svi smo ga videli. - Sranje!
Ne, dupeglavče. U toaletu. Bio je mrtav u toaletu.
Ne mogu da verujem kako je današnji dan užasan.
Ne znam, nekako je uzbudljivo. Za pogreb.
Slušaj, o onome što smo pre razgovarali... - Znam, već ćemo nešto da smislimo.
Dogovoreno? - Dogovoreno.
Samo da izdržimo današnji dan,
onda ćemo da se brinemo o ostatku života.
Još moram da održim taj govor.
Nakon svega što sam saznao.
Stvarno moramo da počnemo sa ovim.
Moraćemo to brzo da obavimo, sinko.
Već sam propustio jedan pogreb i dva krštenja.
Da, da, svakako. Idemo... Počnimo. - Dobro. Želiš da kovčeg bude otvoren?
Ne! - Ne.
Dobro.
Svi na svoja mesta!
Vi sa šeširom? - Da?
Sedite!
Želeo bih da se izvinem u ime porodice
zbog raznoraznih smetnji.
Eron, najstariji sin, želeo bi da kaže nekoliko reči o svom ocu.
Hvala.
Dobro.
Moj je otac bio izuzetan čovek.
"Rođen je 19"...
Koji se đavo sad događa? - Neko je unutra.
Znao sam! Znao sam!
"Rođen je 1930"...
Sranje!
Kog đavola!
Koga đavola ti radiš u kovčegu mog oca?
Edvarde, nedostaješ mi!
Ostavite me s mojim Edvardom!
Moja slika. Moje divne uspomene!
Ne, mama, nemoj! Daj mi...
Gade!
Moj otac!
Moj je otac bio izuzetan čovek.
Je li imao mana?
Jeste.
Ali naporno je radio za svoju porodicu.
Danas sam samo hteo da mu
kažem koliko smo ga svi voleli, cenili i poštovali.
Tražim li previše?
Dobro, možda je voleo Drimgrls više od većine muškaraca.
Ali, hej, život je zamršen.
Činimo najbolje što možemo.
A tata je činio najbolje što je mogao.
Jedna od stvari bila je
to što nas je naučio da nastojimo da ostvarimo svoje snove.
Pa kad se danas raziđemo,
želeo bih da moga oca pamtite onakvog kakav je zaista bio,
topao, blaga čovek pun ljubavi, koji nikad nije nikoga osuđivao,
koji nikad nije omalovažavao
niti imao predrasude ni prema kojoj rasi, veri, polu
ili visini.
A ako ja ispadnem bar upola takav kakav je bio moj otac,
onda će dete koje nameravam da imam sa svojom lepom ženom
da bude istinski blagosloveno.
Hvala.
Odlično, sinko.
Sve će biti u redu, sinko.
Bravo.
Oskare, nemojmo da to opet uradimo.
Uvek mi se činio pomalo ženskastim.
Hej, kako se mama drži?
Dobro. Odmara se.
Znaš, trebaće joj vremena da prihvati da je tata bio...
Znaš.
Smiriće se.
Priredio si starom prilično dobar ispraćaj. Jesi li to napisao sam?
Neki tip koga sam upoznao rekao mi je da moram da budem spontan.
Pa, tata bi bio ponosan na tebe. Ja sam bio ponosan.
Kad budeš spreman, možda ćeš da mi pokažeš taj svoj roman.
Da.
Da, poslaću ti ga sledeće nedelje. - U redu.
Ali znaš da prva mora da ga pročita Mišel. - Dobro.
Ne želim opet da prolazim kroz to.
Dobro. Hvala, veliki brate.
Sigurno ne želiš da ostaneš još jedan dan?
Uskoro se igra dobra utakmica Lejkersa.
Tvoj tip, Kobi. - Ne.
Samo bih bio tužan ili smetao.
Znaš kako je. Idem nazad.
Znaš, vratiću se svom životu. Tek moram da tugujem.
I ja.
Šta je? Brat mora na aerodrom.
Daj, moraš da se pobrineš da pre toga ne odeš u zatvor.
Hej. - Rajane.
Sestro. - Dušo, slušaj,
Nemoj da te opet tako dugo nema, dobro? - Neću. Dobro, brate.
Hej, na sledećoj sahrani.
Volim te, čoveče. - I ja tebe.
Ajde, vidim da je naručio auto.
Da. R. Keli koristio je istu firmu.
Poput slatkiša.
Sva sam iscrpljena. Dan je zaista bio naporan.
Stvarno naporan.
A znaš šta? - Šta?
Sad sam zainteresovan.
Nema mame. Nema gostiju. Nema strica Rasela.
Gde je stric Rasel? - Gore.
Dala sam mu nekoliko tableta Valijuma i stavila ga u krevet.
Molim?
Sranje! Čoveče!
Sve je tako jebeno zeleno.